Vad är det för spärr? Är den ny?
Den unge baronen har fått prinsessans tillåtelse.
Är gamlingen död? Så synd.
- Är det era hästar? Har ni tillstånd? - Tillstånd?
- Jag har passerat förut utan det. - Ingen passerar utan tillstånd.
Utan tillstånd får ni vända om.
Jag ska ta dem till marknaden.
För 30 är de era.
Lägre går jag inte. För ett halvår sedan köpte jag dem för 20.
Han saknar tillstånd.
Han får lämna hästarna i pant. De två svarta.
- Tills han skaffar ett tillstånd. - Hästarna?
Jag ska ju sälja dem.
Låt gå.
Han får lämna de svarta.
César, gå med dem. Se till hästarna tills jag återvänder.
Var är mina hästar?
De två svarta som stod här.
- Kohlhaas! - Guvernören.
Magnifik.
Superb.
Helt exceptionell!
Hur lyckas du?
En annan handlare hade behållit honom, men du...
Du vill skinna mig, inte sant?
Vad gör du? Vem gav dig tillåtelse att ta dem?
Din tjuv.
Släpp lös dem.
Det där är inte Bibeln.
Ni läser ju inte högt.
Det är Bibeln, men inte på latin.
Vill du lära dig att läsa?
"Så..."
"...som i..."
"...en..."
"...spegel."
"Såsom i en spegel."
Det är en liknelse.
Ett sätt att se världen på.
En spegel.
Något man ser, men utan att inse det.
En fiende.
Eller en vän.
Eller sig själv.
Jag har något åt dig.
Jag vågar knappt titta.
Vet du vad jag tänkte första gången som jag såg dig?
"Om jag bara fick röra den där mannen blott en gång."
"Han är så vacker."
"Jag skulle dricka hans kärlek ur ett gristråg."
Du rodnar.
Älskar ni?
Mamma så åt mig att säga till ifall jag hörde er.
Jag hörde er.
Vem gjorde det här?
- Var är min tjänare? - Han har åkt.
För att betala för skötseln lät vi dem arbeta.
- Vad hände med honom? - Han rymde med hästarna.
Vi fångade hästarna, men han kom undan.
Jag tror er inte.
Inte?
Som ni vill.
Jag letar efter mina hästar, Ers nåd.
Två svarta ridhästar.
- Jag lämnade dem i pant. - De står i stallet. Han har sett dem.
Han är arg för att de är smutsiga och har fått arbeta.
De är inte mina hästar.
Jag lämnade två praktfulla, välnärda och friska hästar.
Jag vill ha dem tillbaka.
Ers nåd! Prinsessan har avskaffat tullavgifterna.
Ni har lurat mig. Nu vill jag ha mina hästar tillbaka.
Jag tänker gå till domstolen, Ers nåd.
Vad är pengarna till för?
Visa honom.
Jag vill lämna in en stämningsansökan.
Jag kräver skadestånd för César och för mig själv.
Tullavgifterna har avskaffats. Justitiekanslern har bekräftat det.
César har varit i min tjänst hela sitt liv.
De bussade hundarna på honom.
Jag låter dig avgöra skadeståndsbeloppet.
Säg åt dem att jag vill ha tillbaka hästarna som de var.
Välnärda och vid god hälsa.
Det är ett föl.
Han är din häst.
Titta nu. Han kommer att ställa sig upp.
Jag kom precis från domstolen. Din ansökan blev avslagen.
Det är tredje gången och sista gången.
Baronen som kränkte dig har en släkting i rätten.
Jag råder dig att ta tillbaka dina hästar.
- Varför kliver du inte av hästen? - Jag kan inte stanna.
Jag måste tillbaka.
- Vill du inte ha något att äta? - Snälla...
Insistera inte.
Hotade någon dig?
Kohlhaas...
- Har du råd att förlora två hästar? - Varför svarar du inte?
- Gå och hämta dina hästar. - Vilka hästar?
De halvdöda krakarna som jag lämnade för tre månader sedan?
Var vänlig och lämna mig utanför det här.
Mamma! Kom och se!
"...finner att handlaren Kohlhaas är trätgirig."
"Baronen av Aujac håller inte kvar hans hästar."
"Handlaren kan hämta dem själv eller meddela baronen vart de ska."
"Kohlhaas grundlösa och ogenomtänkta mål avslås."
"Om han besvärar justitiekanslern med det igen..."
"...kommer han att fängslas."
Säljer du godset?
Köp det nu och du får bestämma priset.
Hur mycket erbjuder du?
För vad då?
Allting.
Marken och husen.
Är det sant vad César säger?
Tänker du anföra klagomålet hos prinsessan...
...sälja huset...
...och göra dig av med oss?
Judith...
Gud gav mig en hustru och ett barn...
...som jag älskar över allt annat.
Ska jag ångra det för första gången i mitt liv?
Vad ska jag göra?
Bara be baronen om ursäkt?
Låt mig ta klagomålet till prinsessan.
Judith, prinsessan är helt omgärdad.
Hur ska du ta dig förbi? Med ett svärd?
Det som omgärdar prinsessan är hennes hov.
Om du verkligen vill bli hörd...
...så låt mig gå dit, min älskade.
Gå hem med märren. Jag rider snabbare utan dig.
Herre.
Allsmäktige Herre.
Du som känner alla människors tankar.
Skapare av åskan, blixten, dimman...
...vinden, snön och regnet.
Du som skapar de dödliga-
- håller dem vid liv och utplånar dem.
Ta emot Judiths själ.
Ge henne nådens dagg.
- Ge henne nådens dagg. - I skuggan av Dina vingar.
I skuggan av Dina vingar.
Herre.
Jag sörjer Judith djupt.
Herre...
Låt henne bo i Ditt hus.
Amen.
Jag kan också stanna här.
Jag hämtar dig när allt är över.
Jag lovar det.
Hoppla!
I Bibeln står det att vi ska förlåta våra fiender.
Jag ber att Gud...
...aldrig förlåter mig, såsom vi ska förlåta den unge baronen.
Rusta er.
Släpp svärdet.
Bär den här.
Baronen har gått till fots. Han kan inte vara långt borta.
De vill följa med oss. Vad ska jag säga?
Jag kom för att betyga min aktning, señor Kohlhaas.
Bara en man och hans häst mot hela världen!
Det är starkt!
Jag har också...
Jag har också brutit mot lagar.
Lyssna! Jag har också brutit mot lagar.
Som alla.
Jag menar... Om det skulle finnas en rättvisegud-
- så vet jag inte vad som skulle hända.
Om han skulle väga in allt som jag har gjort-
- och vad alla har gjort mot mig...
Titta! Det är señor Kohlhaas läger.
Till er. Ni får nog vänta lite tills han blir fetare.
- Hur mycket för den? - Inget. Det är en gåva.
Kohlhaas tar inte emot gåvor. Du får betalt.
Vem kan slåss?
Vem har redan krigat?
Vet ni vad baronen gör mot upproriska bönder?
Hugger av er fingrarna.
Sticker ut era ögon.
Hänger er långsamt.
Det tar en hel dag.
En bondes död är ett skämt.
Jag var soldat. Jag vet vad jag talar om.
Den storväxte följer med oss. Resten av er går hem.
Jag kan slåss.
Bevisa det.
Jag kan lära mig.
Jag måste få träffa señor Kohlhaas.
- Det är viktigt. - Jag har inte glömt grisen.
Baronen.
Baronen. Jag vet var han är.
När jag var barn bröt ett uppror ut i en grannprovins, många mil bort.
En dag kom en tiggare därifrån-
- hem till min far med rebellernas kravlista.
Det var helgdag och hela huset var fullt av gäster.
Prästen läste upp första punkten och alla brast ut i skratt.
Min far rev sönder listan och föste ut tiggaren med en käpp.
Varför då? För bönderna hävdade, i tolv punkter-
- att vi behandlade dem värre än hundar.
Jag var 12 år. En månad senare ägde det stora bondeupproret rum.
Det kostade min far livet och tre av våra slott brann ner.
Säg åt guvernören att jag inte fann något mer diskret. Skynda dig.
Vad väntar du på? Snabba på!
Jag lade blommor på Judiths grav.
Tack.
Grannen vill inte längre ha ditt hus. Han ser efter det åt dig.
Du kan köpa tillbaka marken när du vill.
Jag kan inte stanna med er.
Jag vet.
Vad vill du att jag gör?
Åk hem.
Vad ska du göra med henne?
Hon är min dotter.
- Några nyheter hemifrån? - Ingen dömer dig.
Inte ett ord mot dig.
Och du, då? Hur dömer du mig?
Baronen har lämnat klostret.
Krigar du för mamma?
Nej.
För hästarna?
Nej.
César!
Två trupper.
Arton män.
Mina män!
Vi tar inte.
Vi köper.
Vi betalar...
...till ägaren.
Vi tar inte emot gåvor.
Folk ger för att de är rädda.
Krig ger inga rättigheter.
Plundring, stöld...
Baroner gör sådant.
Men inte vi.
Kom fram.
Ditt hem blev plundrat.
Peka ut den som gjorde det.
Har du något att säga?
Är det din idé om rättvisa?
Att hänga dina egna män?
Är det därför som du bränner och dödar?
Jag har hört att du tänker ödelägga en hel stad.
Alla dessa människor som du drar in i kriget...
...vet de vad som väntar dem?
Vad har du sagt till dem?
Att Kohlhaas har blivit utsatt för en stor orättvisa?
Du är en handelsman.
Din verksamhet är framgångsrik.
För dig...
...är livet enkelt.
Hur hårt ansträngde du dig för att få rättvisa?
Jag ser att du har ett ondsint hjärta.
Du har dragit in alla här i ett krig som inte angår dem.
Svärdet du bär, är inte rättvisans svärd.
Du är inte Guds soldat.
Gud har blivit fullständigt bortglömd i den här historien.
Kohlhaas... Det som väntar dig på jorden...
...är schavotten.
Ni vet nog mycket väl vad som väntar er alla ovan.
Det är en ära att få göra din bekantskap.
Vet du vem jag är?
Jag läser din Bibel, och jag läser den för mina barn.
Skulle alla agera som du så skulle det inte finnas ordning och rättvisa.
Säg mig, vad skulle du göra om var och en av dina män-
- stred för sina egna rättigheter och tog lagen i egna händer?
Du säger att de dömer från ovan, men ingen kan döma sitt eget fall.
Gud hjälper dig om du uthärdar smärtan som Han ålagt dig...
...och lär dig bära orättvisans börda.
En kristen bör inte slåss med svärd och armborst...
...utan med kors och tålamod.
Hans triumf är inte herraväldet och makten...
...utan underkastelsen och ödmjukheten.
Jag har försökt övertyga kyrkan och prinsarna att inte frukta oss.
Allt vi begär är att få leva och frodas vid deras sida.
Ditt uppror har skadat vår sak på ett obeskrivligt vis...
Kvinnan...
...som jag älskade...
...som bar våra barn...
...gick till prinsessans palats...
...för att be...
...om rättvisan som jag förtjänade.
Lägg ned dina vapen.
- Om baronen vårdar mina hästar. - För din tro och dina barns skull.
För alla barn som uppfostrats i vår tro.
Återlämnar han dem i god hälsa så lägger jag ned mina vapen.
Och annars?
Du säger att du sörjer din fru.
Du säger att du är otröstlig.
Vet du inte att det finns en väg för att överkomma döden?
Varje levande varelser har en.
Vare sig det är en myra eller en människa.
Din väg är den enklaste.
Att inte döda.
Döden är ett val.
Den som inte dödar, den dör inte.
Det du måste ta ställning till nu är inte din styrka, som är stor-
- eller din fiendes orätt, som är oförneklig.
Jag ber dig bara att överväga att handla-
- i enlighet med rättvisan...
...och ditt samvete.
Det är fint att stå på de olycksaligas sida-
- men tänker du någonsin på din egen död?
Barnet som du lämnar efter dig?
Tankarna som aldrig mer kommer att uppfylla dig?
Glöm inte...
...att man dör ensam.
Så ni hade den från början?
Prinsessan förhandlar, inte jag.
Det här uppfyller alla mina krav.
Jag önskar att skrifterna hade övertygat dig-
- och inte prinsessans argument.
Kan du ta emot min bekännelse?
Fall ner på knä.
Är du redo att förlåta din fiende-
- och hämta hem dina hästar och vårda dem friska?
Jag är redo att förlåta dem som förorättat mig ovetandes.
Men vad gäller baronen...
...så kräver jag att han vårdar dem med sina egna händer.
Pastorn?
- Förnekar du mig min frid? - Ja, med Gud.
Vad gäller prinsessan, ligger det i dina egna händer.
"Prinsessan av Angoulême"-
- "drottning av Navarra, kungens syster"-
- "beviljar Michael Kohlhaas rätten att ompröva sitt fall..."
"...på villkor att han lägger ned sina vapen."
"Om rätten avslår hans begäran"-
- "kommer den förutnämnde Kohlhaas"-
- "att åtalas för att ha tagit lagen i egna händer."
"Om rätten skulle godkänna hans begäran"-
- "ska han och hans trupper beviljas amnesti"-
- "för våldsdåden som de har gjort sig skyldiga till här i landet."
Jag har kämpat för en rättvis rättegång.
Nu lägger vi ner våra vapen och slutar slåss.
Var och en åker hem.
- Ingen dör idag. - Och de som redan är döda?
Och César?
Amnesti!
Jag lägger ned mitt vapen!
Vi lägger ned våra vapen!
Allihop!
- Har du lämnat in dina vapen? - Allihop.
- Har du barn? - Nej.
Fru?
Nej.
- Så du har inte behållit några? - Inte ett enda.
Bra.
Jag vet inte vart jag ska ta vägen.
Har du sett Jérémie?
Vet du vart han ska?
Michael Kohlhaas?
Ers Majestät...
Vet du vem jag är?
Far sa "Ers Majestät".
Din mor blev skadad i mitt palats.
Tror du att jag är ledsen för det?
Tror du att det var mitt fel?
Staden som du tänkte förstöra...
Jag var där.
Jag hade knappt fler män än du.
Du hade mer att vinna på det än att lägga ned dina vapen.
Jag vill inte ha mer, Ers Majestät, bara det jag har rätt till.
Är du fanatiker?
Jag har mina principer.
Baronen använde sitt inflytande för att avslå din begäran.
- Visste du det? - Ja.
Du är som jag.
Ditt liv drivs lika mycket av kärlek som av fruktan.
Drivs du bara av fruktan så lär du bli hatad.
Och enbart av kärlek...
...är ett tecken på svaghet.
Idag är du ensam-
- utan vapen-
- med ett barn.
Jag vill ge dig en vakt.
- Ers Majestät, jag tror inte... - Två män. För din säkerhet.
Fram tills rättegången.
Baronen har möjligen funnit dina hästar.
I dåligt skick, men levande. Gå och identifiera dem.
Domstolen ska se till att de återlämnas i ursprungligt skick.
Du fick som du ville.
- Ska du fylla fyra? - Det kommer att bli fyra.
Två märrar, två föl.
Ska vi till marknaden?
Vi inväntar fler vakter.
- Är ni oroliga för min skull? - Det är order.
Du vet hur orderna lyder. Jag gör som jag vill.
En tjänare lade inte ned vapen. Två baroner är döda-
- och bönderna fick deras egendomar.
- Jag har inga tjänare längre. - Det pågår en utredning.
- Prinsessan gav mig sitt ord. - Prinsessan har upphävt amnestin.
Gör det mig till en fånge?
Kliv ner.
Lisbeth.
Dags att gå.
Åt vilket håll ligger huset?
Vi ska i motsatt riktning.
Lisbeth!
Ät.
Jag vill inte bo hos faster.
Du kan inte bo ensam, Lisbeth.
Jag känner henne inte ens.
Det gör jag.
Och huset?
Vad är det med det?
Kan inte jag bo där?
Lisbeth.
Det går inte.
Äpplen.
Från din trädgård.
Grannen har accepterat. Jag pratade med honom.
Han skickade ett brev med alla detaljer.
Folk här ber vilken tid på dygnet som helst.
Klockan slår och de går ner på knä.
Allihop samtidigt.
Jag hade glömt det.
Det är bara vi och judarna som står upp.
Det som kommer att ske...
Är det svårt?
Jag har svårt att finna...
Jag vet inte.
...ord.
Prinsessan ingrep.
Jag kommer inte att bli torterad.
Eller flådd.
Eller bränd.
Tack gode Gud.
- Vet du något mer? - Ja.
Vill du berätta?
Nej.
Det värsta är vissheten.
Jag räknar.
Varje dag tar mig närmare Judith.
Längre bort från Lisbeth.
Det är inte döden. Jag har vant mig vid tanken.
Jag tror det.
Men att veta den exakta dagen, tidpunkten...
...och metoden...
Det är det allra svåraste.
Kohlhaas.
I Marguerites namn...
...prinsessan av Angoulême...
...drottning av Navarra...
...kungens syster.
Idag kommer rättvisan...
...som du begärde att skipas.
Jag återlämnar det som togs av dig mot din vilja.
Dina hästar.
Skadeståndet.
För din tjänare.
César hade ingen familj.
Ge dem till de behövande.
Ditt eget skadestånd.
Två års fängelse för det han gjorde mot dig.
Du fick det som du ville.
De två svarta är dina.
Lisbeth...
Jag vet att du är arg.
Jag ber dig att förlåta mig.
Jag har haft tur med dig.
Du är modig.
Du gör illa mina fingrar.
Jag vill gå.
Nu.
Följ med henne.
- Väntar vi på något? - Nej.
Michael Kohlhaas.
Dina rättigheter har nu återbördats offentligt.
Gör dig redo, på grund av brott mot fredsavtalet-
- att återbörda Hans Majestät Konungens rättigheter-
- inför hans lagliga representant.
Jag är redo.